Методичні рекомендації
для супроводу екскурсії для школярів міста та області на КП МКПВ 
«Комплекс з переробки твердих побутових відходів»

Методичні рекомендації
для супроводу екскурсії для школярів міста та області на КП МКПВ 
«Комплекс з переробки твердих побутових відходів»
І. Структура.
1. Сміття – продукт цивілізації чи загроза живому?
(Вплив неутилізованих відходів на навколишнє середовище та здоров'я людини).
Вчитель біології Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст IІ категорії Снурніков І. С. …………………………………………………..С. 4–6.
2. Засмічення Землі – глобальна екологічна проблема людства (до інформації про проблему відходів, статистику освіти, утилізації та переробки їх в Україні та світі). 
Вчитель географії Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст вищої категорії  Дараган Н. В. ……………………………………………С.7–10.
3. Історія створення сміттєпереробного комплексу під Харковом (історія відкриття комплексу, правові аспекти проекту). 
Вчитель історії  Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст І категорії  Рябко О. О. …………………………………………………...С.11–12.
4. Технологія процесу механічного оброблення твердих побутових відходів (технологічна схема збору, сортування, переробки ТПВ). 
Вчитель учитель фізики та математики Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст вищої категорії Лимаренко В. А. …………………С.13–14.
5. Технологія процесу біологічної обробки ТПВ (анаеробне розкладання, компостування та утворення газу). 
Вчитель хімії Спеціалізованої економіко-правової школи, кандидат хімічних наук, доцент Хіменко Н. Л. ……………………………………………С. 15– 18.
6. Економічний потенціал сфери поводження з відходами (оцінка сфери ресурсо-збереження та можливі доходи від вторинного використання матеріалів та полігонного газу). 
Викладач кафедри економіки та права, вчитель вищої категорії Бєлоусова О. В…………………………………………………………………………. С.19-23.
ІІ. Адаптація матеріалів для початкової школи.
«Наша планета - наш дім». Вчитель початкових класів Спеціалізованої економіко-правової школи,  спеціаліст вищої категорії Хвалюк І. І.; вчитель початкових класів Спеціалізованої економіко-правової школи, кандидат педагогічних наук, спеціаліст вищої категорії Шилкунова З. І.; вчитель початкових класів Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст вищої категорії Литовченко А. В. …………………...…………………..С.24–26

Відповідальний за випуск – Козярук С. Л.

ПОЯСНЮВАЛЬНА ЗАПИСКА

Ці Методичні рекомендації призначено для для супроводу екскурсії для школярів міста та області (початкових, середніх та старшіх класів)  на КП МКПВ  «Комплекс з переробки твердих побутових відходів».
Методичні рекомендації можливо використовувати напередоні відвудування косплекса та під час проведення екскурсії. 
В окремому підрозділі зібрана та адаптована інформація для школярівпаочаткової школи.

1. Сміття – продукт цивілізації чи загроза живому?
(Вплив неутилізованих відходів на навколишнє середовище та здоров'я людини).
Вчитель біології Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст IІ категорії Снурніков І. С.

За даними Всесвітнього Банку, щороку людство генерує два мільярди тон побутових відходів. Просто астрономічна цифра! Чи все ж таки два трильйони?.. Різниця в "три нулі" є колосально, але мозок дитини однаково погано уявляє кількість зірок в нашій Галактиці та астрономічні цифри, що характеризують засмічення планети. Тоді зрозуміліше буде так: за даними того ж Світового Банку, кожен мешканець планети Земля щодня створює 750 грамів сміття. Але залежно від країни показник може коливатися навколо цього середнього значення в межах від ста грамів аж до 4,5 кілограмів. А нас на планеті – понад сім з половиною мільярдів. Майже астрономічна цифра. Будемо ближче до рідних просторів й зрозуміємо що харків’янин, великий чи маленький, залишає по собі більше 2-х кілограмів сміття, ЩОДНЯ! А ось ще питаннячко — кудисміття зникає? І чи взагалі воно зникає кудись?
Ви всі сьогодні поснідали чи пообідали, Випили корисного соку з пакету, з’їли цукерку? Тістечко? Яблуко чи банан? Смачно? А куди поділися обгортка,шкірка, пакетик, що більше нам непотрібні??? це ж сміття? І вони опиняться на смітнику! Може колись його хтось проковтне... Величезний кит, але й тоді сміття не перестане існувати. До чого тут кити ми ж не на узбережжя океану мандруємо? А ось до чого! Бо краще проблему сміття характеризують саме кити. Час від часу їхні тіла опиняються на березі і науковці намагаються не прогавити жодну таку нагодудізнатися, "а що ж всередині" великої тварини. В череві одного такого кита кілька років тому знайшли пластикові пляшки, рибальську сітку, гору пластикових пакетів та гумові капці. Невідомо, чи саме вони стали причиною смерті великої тварини. Але запитання про те, наскільки добре їй жилося з усім цим усередині – риторичне.
Але що там тварини! Сьогодні науковці знаходять мікроскопічні часточки пластику в кухонній солі, питній воді й повітрі навіть за багато кілометрів від великих промислових об’єктів. Напевно, зайве пояснювати, що морська риба також живиться пластиком, а морською рибою живляться люди. Тому і не тільки тому, коли науковці досліджують людські екскременти, вони знаходять там мікропластик. Ми поки не дуже добре розуміємо, наскільки це шкідливои для наших організмів, але немає жодних підстав думати, що поїдання пластику, – це хороша інвестиція в здоров’я.
Проблема твердих відходів, або кажучи простою мовою, сміття, звісно, не додає здоров’я китам і людям. Вона безпосередньо пов’язана з кліматичною катастрофою, роботою практично всіх екосистем і зрештою, виглядом наших подвір’їв, вулиць та парків, у яких минає наше життя. Сьогодні питання стоїть так: або людство знайде шлях, як приборкати астрономічну кількість сміття, яку воно само продукує, або ми захлинемося в цьому смітті, не лише в переносному сенсі. Інша важлива проблема полягає в тому, що поки одна частина людства не має вдосталь їжі, інша – просто не здатна з’їсти все, що має, тому їжа опиняється на смітниках. І це – близько 1,3 мільярдів тонн щороку. 20% овочів та фруктів у кріїнах Європи викидаються лише тому, що мають не ідеальний вигляд. При цьому за смаком та поживними якостями вони ніяк не поступаються аналогічним, але більш симпатичним зовні овочам та фруктам.
Одна з головних наший проблем у сфері поводження з відходами – сміттєві полігони. Саме до них надходить левова частка всього сміття, що генерується в нашій країні, але вони жодним чином не розв’язують проблему. На цих полігонах неконтрольовано горить сміття, в результаті чого утворюються не лише парникові гази, що призводять до змін клімату, але й отруйні речовини, які дуже шкодять здоров’ю людей поруч із полігонами. Навіть проходити поблизу від сміттєвих контейнерів не дуже приємно, чи не так? Сморід, та бридкі комахи... Помножемо це на тисячу, ба на мільйон! Тому дуже добре що ми їдемо не на смітник, а на модернізоване надсучасне підприємство з переробки, переробки наших з Вами відходів!
Із хороших новин – нещодавно ухвалений закон, що забороняє використання одноразових пластикових пакетів. І особливо добре, що заборона розповсюджується на оксорозкладні пластикові пакети. До сьогодні виробники позиціонують їх як дружні до довкілля, хоча вони такими не є. Адже замістьтого, щоб справді розкладатися на безпечні сполуки, вони руйнуються на мікроскопічні фрагменти і завдяки цьому обертаються чи не більшою проблемою за звичайний пакет, що не поспішає розкладатися сотні років. Щоправда, і справжні біорозкладні пакети, які мають зайняти вільну нішу на ринку пакування, на практиці можуть стати не таким легким розв’язанням проблеми, як це здається в теорії. На відміну від інших видів сміття, такі одноразові речі рано чи пізно доводиться таки викидати. Але існує ціла низка інших — як-от, наприклад, коробки з-під взуття, картонка, яка колись була рекламним проспектом, або безкоштовні іграшки з «Бурґер Кінґа». Один приклад переробки сміття у різних країнах ладен нагадати нам, що, власне, визначення того, що є сміттям, залежить від контексту. Те, що, як мені здається, лежить не на своєму місці, a matter out of place, комусь може здаватися цілком адекватним. Наприклад, у Китаї, де люди взагалі не переймаються сміттям на узбіччі, людські екскременти використовують як добриво у сільському господарстві. У деяких країнах майже нічого не викидають, а в нас щодня продукується по пластиковому пакету сміття на душу населення — і це якщо враховувати лише побутові відходи домогосподарств. Кажуть, здоров’я суспільства найкраще визначити через ставлення до своїх етнічних, релігійних і сексуальних меншин. Може й так, але мало хто здивується, якщо через декілька поколінь людство оцінюватиме наших сучасників за тим, як вони поводяться зі своїм сміттям. Під цим кутом зору переробка сміття — цікавий і перспективний проект, якщо перейматися іміджем нашої цивілізації перед лицем нащадків, навіть якщо й справжня мета переробки сміття — економічна вигода, а не турбота про майбутнє планети.
Ми досі підсвідомо віримо у те, що коли щось викинути, то про це можна просто забути. Існує багато причин припустити, що таке ставлення досить поширене. Як довели науковці, ймовірність того, що ти у цю мить вдихаєш хоча б один атом повітря, яке видихнув Юлій Цезар декілька тисяч років тому, сказавши своє легендарне «І ти, Бруте!», становить майже 100 відсотків. Може бути, що папір, на якому надрукований цей текст, містить молекули підгузка, якого твої батьки викинули багато десятків років тому. Саме так житимуть у майбутньому всі багаті країни світу, переповненого речами, які хтось колись викинув.

2. Засмічення Землі – глобальна екологічна проблема людства (проблема утворення відходів, утилізації та переробки їх у світі та Україні).
Вчитель географії Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст вищої категорії  Дараган Н. В.
На сьогоднішній день сучасна людина споживає в рази більше, ніж його предки. Щороку обсяги споживання зростають, а разом з ними зростає і кількість відходів. В даний час проблема забруднення є не просто труднощами, це вже екологічна катастрофа глобального характеру, яку необхідно терміново вирішувати. 
Сильний поштовх екологічного забруднення дала промислова революція, яка відбулася в дев’ятнадцятому столітті в Англії. Одним з основних її досягнень стала поява і досить швидке поширення фабрик, на яких поряд з ручною використовувалась машинна праця. Протягом двох століть відбувалася еволюція цих фабрик, які в сучасному світі перетворилися у величезні підприємства, повністю автоматизовані. Необхідно відзначити, що завдяки використанню машин у виробництві вдалося досягти великого технічного прогресу, оскільки без програмованих механізмів і складних пристроїв людині навряд чи вдалося б створити комп’ютер або автомобіль і створити безліч інших речей, без яких сучасна людина просто не уявляє життя. На превеликий жаль, поряд з такими досягненнями технічний прогрес має і масу недоліків, одним з головних серед яких є глобальне забруднення Землі відходами.
Проблема сміттєвого забруднення планети стояла завжди. Наприклад, в середні віки в розвинених країнах Європи видавалися спеціальні закони, що забороняли виливати на вулицю нечистоти та інші відходи життєдіяльності людини. Незважаючи на те, що в ті часи не було ніяких систем переробки сміття (крім того, не було навіть звалищ і місць організованого поховання відходів) проблема сміттєвого забруднення не стояла так гостро – по-перше, люди в той час абсолютно не замислювалися про екологію (вони навіть не знали такого слова), а по-друге, відходи того часу переважно були харчовими і порівняно швидко розкладалися в землі.
Ситуація різко погіршилася в минулому столітті, коли з’явилася пластмаса та інші синтетичні матеріали, які майже не розкладаються і завдають величезної шкоди флорі і фауні в радіусі сотень кілометрів від територій організованих поховань. Погіршує ситуацію і та обставина, що виробники переслідують виключно власні інтереси, дбаючи про отримання прибутку, змушують споживача купувати все більше товарів і позбавлятися від старих речей, викидаючи їх на звалища, де лежать вони багато років, отруюючи все навколо.
Кілька десятків років тому в деяких розвинених державах усвідомили, що не можна влаштовувати поховання пластмаси на своїх територіях. Це послужило початком так званої «міграції сміття», суть якої полягає в тому, що пластмасове сміття з розвинених країн переправляють на території бідних країн, переважно африканських. Звичайно, подібне рішення не могло обійтися без наслідків. Багато поселень, розташованих на березі Атлантики, спорожніли, і над ними утворюється постійний смог. Жити в таких місцях неможливо – на континенті гігієна і медицина знаходяться на дуже низькому рівні, а зміг, який виникає через гори пластмасового сміття, в буквальному сенсі вбиває людей.
Звичайно, деякі люди не надають великого значення проблемі сміття, оскільки не розуміють, якої шкоди, крім неприємного запаху, він може нанести. Насправді ж, ситуація критична. У складі відходів можуть перебувати отруйні легкі речовини, хімічні сполуки, важкі метали, які разом з опадами можуть потрапляти у водойми через ґрунтові води.
Якщо говорити про пластмасові відходи, то вони завдають просто колосальної шкоди. Пластик розкладається протягом мільйонів років, в процесі виділяючи різного роду шкідливі речовини. На більшості звалищ пластик спалюють з метою звільнення місця для нових партій відходів, але при спалюванні із пластику виділяються важкі метали, що руйнують озоновий шар. Крім цього, в результаті згорання утворюється дим, який при потраплянні в організм людини або тварини, може привести до смертельно небезпечних захворювань і навіть смерті. Продукти розпаду пластмаси піднімаються в повітря і випадають згодом назад на поверхню Землі у вигляді кислотних дощів.
Звалища і території організованих поховань відходів займають величезні площі, які можна було б з більшою користю використовувати в сільському господарстві. На жаль, рекультивувати ті землі, на яких хоча б кілька років перебувала звалище, майже неможливо, оскільки навіть за короткий період в грунті накопичуються шкідливі речовини, які перешкоджають росту рослин.
Сумна статистика говорить про те, що щорічно на одного жителя великого міста доводиться до 5 сотень кілограмів відходів, жителі невеликих міст  залишають після себе приблизно 150-200 кілограмів відходів. Найбільша кількість промислових відходів припадає на США, Норвегію, Іспанію, Швецію, Нідерланди і Росію.
Результати сучасних досліджень свідчать: розкладання паперу відбувається за  5-10 років, для банки з-під консервів необхідно 90 років, для розкладання поліетилену – 200-500 років, а, щоб розклалося скло – 1000 років.
Однією з найбільш забруднених країн у світі є Сполучені Штати Америки, де щороку утворюється близько 157 мільйонів тонн сміття. На жаль, проблему побутового сміття в країні майже не вирішують, переробляється лише п’ята частина відходів, все інше звозиться на муніципальні звалища.
У Швеції проблема сміття частково вирішена за допомогою утилізації банок від пива і соків. Люди повертають в спеціалізовані точки прийому дві третини банок. За рік, таким чином, близько 600 тисяч банок відправляється на переробку, що дає можливість заощадити близько 96 відсотків на виробництві нових банок.

Одним з лідерів серед країн з переробки сміття є Німеччина. Жителі країни сортують всі відходи по мішках для сміття, і тільки після цього відправляють його до спеціальних контейнерів. 
Як стає зрозуміло з вищесказаного, в останні десятиліття питання зі сміттям стало руба – або людство перемагає сміття, або сміття знищує людство. 
Рішенням проблеми сміттєвого забруднення планети  займаються уряди всіх розвинених держав світу. Незважаючи на те, що уряди багатьох країн займаються питаннями пошуку методів для боротьби зі сміттям, проблеми залишаються. У багатьох країнах працюють спеціалізовані заводи, які переробляють великий спектр відходів, зокрема, пластика та скла. З економічної точки зору, діяльність таких підприємств дуже вигідна, оскільки приблизно 80 відсотків усіх відходів, що надходять на переробку, знаходять друге життя. 
Саме таке підприємство побудовано під Харковом. Це комунальне підприємство «Муніципальна компанія поводження звідходами». Воно почало своє існування з прийнятого Харківською міською радою Харківської області 16 сесії 23 скликання від 15.06.2000 року Рішення «Про створення комунального підприємства «Муніципальна компанія поводження з відходами»».  Основним завданням підприємства є захист навколишнього середовища від негативного впливу відходів при максимально економному використанні відведених для утилізації і розміщення площ
Головними задачами для КП «МКПВ» ХМР є:
-	організація контролю за вивозом побутових відходів із усіх об’єктів, що утворюють сміття;-
-	організація роботи з роздільного збору сміття;
-	постачання місту відповідної продукції (контейнерів для збору відходів, урн для сміття) призначених для підтримки в належному санітарному стані об’єктів торгівлі й громадського харчування, інших установ і організацій, а також житлових будинків;
-	зміцнення матеріально-технічної бази підприємства, поліпшення умов праці й побуту співробітників;
-	інші заходи спрямовані на виконання комплексної програми поводження з відходами в м. Харкові.
Головною метою діяльності підприємства є забезпечення реалізації заходів щодо поводження з побутовими відходами у місті Харкові та розвитку системи, спрямованої на запобігання утворенню відходів, зменшення їх шкідливого впливу на навколишнє природне середовище та здоров’я населення.

Проблеми забруднення географічного середовища ми вивчаємо на уроках географії:
Тема 3. Вплив людини на природу. § 62. Забруднення довкілля та його охорона.  Географія 6 кл. Бойко В.М.
Тема 2. Екологічні проблеми материків та океанів
§ 63. Забруднення довкілля і заходи з його охорони
§ 64. Способи упередження екологічних проблем
Географія 7 кл. Бойко В.М.
Тема 8. Природокористування
§ 46. Природокористування та геоекологічна ситуація в Україні
§ 47. Заходи щодо раціонального природокористування
Географія 8 кл. Бойко В.М.
Розділ V. Глобальні проблеми людства
§ 46. Екологічні проблеми людства
Географія 9 кл. Бойко В.М.

3. Історія створення сміттєпереробного комплексу поблизу Харкова.
Вчитель історії  Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст І категорії  Рябко О. О.

Комунальне підприємство «Муніципальна компанія поводження з відходами» почало своє існування з прийнятого Харківською міською радою Харківської області 16 сесії 23 скликання від 15.06.2000 року Рішення «Про створення комунального підприємства «Муніципальна компанія поводження з відходами»».
Основним завданням підприємства є захист навколишнього середовища від негативного впливу відходів при максимально економному використанні відведених для утилізації і розміщення площ. 
 Для цього здійснюється:
– організація контролю за вивозом побутових відходів із усіх об’єктів, що утворюють сміття;
– організація роботи з роздільного збору сміття;
– постачання місту відповідної продукції (контейнерів для збору відходів, урн для сміття) призначених для підтримки в належному санітарному стані об’єктів торгівлі й громадського харчування, інших установ і організацій, а також житлових будинків;
КП «МКПВ» ХМР з 25.11.2005р. експлуатує полігон твердих побутових відходів, що розташований на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту в балці Криський Яр на відстані 900 м від меж міста Дергачі. 
У 2012 році було виділено нові землі для будівництва полігона та у 2014 році підписано угоду між Урядом України та Світовим банком, а у грудні 2016 року підписано договір.
Розпочато реалізацію проекту «Нове будівництво комплексу з переробки твердих побутових відходів з системою збору, утилізації полігонного газу та виробництва електричної енергії у м. Дергачі Харківської області». Суть проекту: впровадження роздільного збирання ТПВ, їх подальшого сортування та створення системи збирання та утилізації полігонного газу з виробництвом електричної енергії.
З середини серпня 2021 року у тестовому режимі до системи збору та переробки газу було підключено 25 свердловин на Дергачівському полігоні ТПВ, та перша вироблена електроенергія була подана до енергосистеми.
За оцінкою Міжнародного енергетичного агенства електрична і теплова енергії вироблені із біогазу можуть конкуревати з корисними копалинами, а також, переробка газу значно сприятиме поліпшенню навколишнього середовища.
Наразі завершуються роботи з рекультивації закритого полігону твердих побутових відходів. На цей час здійснені заходи із стабілізації схилів полігону, вирівнювання поверхні, організації водовідведення, влаштування рекультиваційного багатофункціонального покриття, монтаж елементів дегазації. Здійснюється підготовка до посіву трави та висадки дерев.
Цей комплекс відновлювальних робіт проведено з метою ліквідації негативного впливу на довкілля, забезпечення стабільного та контрольованого подальшого існування рекультивованого полігону, а також, повернення ділянці господарського призначення.
Основні очікувані результати проекту:
–  Зменшення обсягів захоронення відходів за рахунок впровадження роздільного збирання, сортування твердих побутових відходів з подальшим поверненням в цикл виробництва ресурсно-цінних компонентів ТПВ.
– Виробництво електричної енергії за рахунок збирання та утилізації полігонного газу.
– Скорочення викидів в атмосферу парникових газів.
 – Безпечна експлуатація полігону ТПВ, що виключає можливості виникнення пожеж, забруднення фільтратом підземних водних горизонтів та прилеглої території, поширення неприємних запахів, а також забезпечення комфортного проживання в прилеглих населених пунктах.
– Рекультивація діючого полігону та прилеглої території у відповідності до вимог Європейського Союзу.
 – Формування у населення свідомого ставлення до ресурсозбереження та роздільного збирання відходів.

4. Технологія процесу механічного оброблення твердих побутових відходів (технологічна схема збору, сортування, переробки ТПВ)
Вчитель учитель фізики та математики Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст вищої категорії Лимаренко В. А.

Розпочато реалізацію проекту «Нове будівництво комплексу з переробки твердих побутових відходів з системою збору, утилізації полігонного газу та виробництва електричної енергії у м. Дергачі Харківської області». Суть проекту: впровадження роздільного збирання ТПВ, їх подальшого cортування та створення системи збирання та утилізації полігонного газу з виробництвом електричної енергії. 
Одним з напрямків цього проекту є: 
Монтаж системи утилізації полігонного газу з виробництвом електричної енергії та системи передачі виробленої енергії в мережу Національної енергетичної компанії «Укренерго».
Полігонний газ виникає внаслідок біологічного розкладу органічної складової ТПВ (твердих побутових відходів).
Метан має високу теплотворну здатність і може використовуватися для генерації електроенергії (для генерації 1МВт електроенергії потрібно 500 м3 полігонного газу, що містить 50% метану)
На кількість газу, що утворюється, впливають такі фактори:
1.	Глибина захоронених відходів
2.	Вологість
3.	Термін зберігання і розміщення відходів
4.	Температура всередині полігону
Біогазова установка - це технологічний комплекс, метою якого є отримання біогазу.
Основний процес зброджування органічного субстрату відбувається в метантенку, на виході з якого маємо біогазову суміш, що складається з метану, вуглекислого газу та інших домішок. Кількість метану у суміші становить 50-80%. Метан, що міститься в біогазовій суміші, є основним теплоносієм, саме заради його отримання будуються біогазові станції.
Очищений та збагачений біогаз використовують:
• для обігріву приміщень, спалюючи його у теплових котлах;
• для вироблення електроенергії у когенераційних установках;
• як паливо для двигунів автомобілів, оснащених газовим обладнанням.
Будівництво біогазових станцій та отримання біогазу продиктовані прагненням отримати дешеве, екологічно безпечне та відновлюване джерело енергії.
Правильно розроблений біогазовий комплекс, з урахуванням усіх особливостей та конкретних умов, здатний не лише окупити витрати на свою споруду, а й у перспективі приносити додатковий прибуток від продажу електроенергії за зеленим тарифом.
Потенціал України у розвитку виробництва біогазу величезний. Наша держава має добре розвинене сільське господарство, відходи від діяльності якого дають відмінну сировинну базу.
В умовах нестабільної цінової кон'юнктури на викопне паливо з огляду на необхідність заходів щодо зниження викидів парникових газів виробництво енергії з відновлюваних джерел стає все більш актуальним. Зелена енергетика розвивається у всьому світі, і наша держава також підтримує цю політику.

5. Технологія процесу біологічної обробки ТПВ (анаеробне розкладання, компостування та утворення газу)
Вчитель хімії Спеціалізованої економіко-правової школи, кандидат хімічних наук, доцент Хіменко Н. Л.

У наш час у навколишнє середовище потрапляє велика кількість техногенних забруднень. Природа, як гігантська хімічна лабораторія, не встигає розкладати шкідливі речовини і відновлювати екологічну рівновагу. Негативний вплив людини на довкілля швидко зростає кожним роком. Збільшується забруднення повітря, гідросфери, поверхні Землі, поступово зникає багато видів рослин і тварин. Нині вчені вважають, що прийшов час «лікувати» нашу планету: закликають змінити споживацьке ставлення до її ресурсів, берегти природу, її багатства для наступних поколінь. Екологічні проблеми, пов’язані з викидами в довкілля шкідливих речовин промисловими підприємствами, автотранспортом, теплоелектростанціями. Такі атмосферні явища, як смог і кислотні дощі значною мірою зумовлені підвищеним вмістом газів СО, SO 2 , NO, NO 2 в повітрі над промисловими регіонами і мегаполісами. Руйнується озоновий шар, що призводить до негативних наслідків. В Україні щороку в атмосферу потрапляє 6−7 млн. т шкідливих речовин. Дуже забруднюють довкілля теплоенергетичні підприємства і металургійні заводи, а у великих містах − автотранспорт. Від промислових стоків найбільше потерпають річки Дніпро і Сіверський Донець. В атмосферу потрапляють продукти неповного згоряння пального в автомобільних двигунах, газові викиди хімічних підприємств. Концентрації в повітрі вуглеводнів, фенолу, формальдегіду, аніліну, інших шкідливих органічних і неорганічних сполук над промисловими центрами нерідко перевищують дозволені законодавством у 10 і більше разів. Фреони CCl 3 F, CHClF 2 , C 2 Cl 2 F 4 та інші, які виділяються із несправної холодильної техніки, аерозольних упаковок, руйнують озоновий шар. Істотного забруднення зазнає й гідросфера. Морська фауна, жителі приморських районів потерпають від катастроф танкерів, які перевозять нафту і нафтопродукти, аварій на нафтових платформах. Щороку у Світовий океан виливається в середньому 10 млн. т нафти. Кожна тонна її розтікається на поверхні води і створює плівку, яка ізолює воду від атмосфери і порушує екологічну рівновагу. Річки забруднюються стічними водами нафтопереробних заводів, підприємств органічного синтезу, які виробляють галогенопохідні вуглеводнів, органічні кислоти, альдегіди, фенол та його похідні, ароматичні сполуки, барвники. На окиснення органічних речовин, що потрапили у воду, витрачається розчинений у ній кисень. Від його нестачі гине риба. Останнім часом різко зростають масштаби засмічення природних водойм відходами полімерних матеріалів і пластмас, зокрема використаними пластиковими пляшками, поліетиленовими пакетами. Негативно впливають на мешканців річок і озер залишки синтетичних мийних засобів, що призводить до масової загибелі риби. Земна поверхня забруднюється використаними полімерними матеріалами та виробами з них, залишками мінеральних добрив, засобів захисту рослин від хвороб і шкідників, будівельних матеріалів, побутовим сміттям. Хіміки не лишаються осторонь проблем, пов’язаних із забрудненням довкілля, що постійно зростає. Вони розробляють ефективні методи очищення промислових газів і рідких стоків підприємств, переробки твердих відходів. Щороку в ґрунти, річки й озера потрапляє 4 млн. т пестицидів. Якщо речовина-забрудник, що міститься у стічній воді підприємства, має кислотні властивості, то її звичайно нейтралізують вапном або вапняком (крейдою). У лужні стоки додають розчин сульфатної кислоти. Це найдешевша кислота, а продукти реакцій за її участю сульфати — як правило, безпечні для довкілля. Дуже ефективним і економічно вигідним є знешкодження кислих і лужних промислових стоків шляхом їх змішування. У цьому разі хімічні реагенти не потрібні. Іноді для очищення води після її використання в промисловості здійснюють реакції обміну з утворенням нерозчинних сполук токсичних елементів, які відокремлюють фільтруванням. Домішки речовин- окисників видаляють за допомогою таких відновників, як сульфур (ІV) оксид, ферум (ІІ) сульфат, а речовини-відновники окиснюють киснем повітря, озоном, іншими  речовинами. Сучасні хімічна наука і хімічна технологія покликані створити таку індустрію, яка б ґрунтувалася на ефективних виробничих процесах, безпечних для людини і довкілля. Хіміки разом з іншими спеціалістами мають зробити вагомий внесок в оздоровлення природи, зупинити негативний вплив цивілізації на неї. Людство виходить на шлях стійкого розвитку. Серед стратегічних завдань кожної держави на цьому шляху:
• раціональне використання природних ресурсів;
• комплексна переробка сировини;
• впровадження енергозберігальних технологій, використання нетрадиційних джерел
енергії;
• зменшення викидів парникових газів;
• збереження родючості ґрунтів і охорона природних водойм від забруднень;
• ефективна переробка відходів виробництва і споживання
Переробка відходів - діяльність, що полягає у поводженні з відходами з метою забезпечення їх повторного використання в народному господарстві та отримання сировини, енергії, виробів та матеріалів. Переробка може запобігти утилізації потенційно корисних матеріалів і скоротити споживання первинної сировини, тим самим знизивши споживання енергії, забруднення повітря (від спалювання), забруднення води та ґрунту (від поховання). Багато видів відходів можуть бути використані вдруге, і для кожного виду відходів є технологія переробки. Для поділу відходів за матеріалом використовуються різні види сепарації. Наприклад, для вилучення зі сміття чорних металів використовуються магніти. Хлорвініл, поліетилен низької щільності, полівінілхлорид та джерела живлення також піддаються переробці, хоча вони зазвичай і не сортуються. Це речовини однорідної консистенції, що дає можливість легко виробляти нові матеріали. Переробка багатокомпонентних предметів (наприклад, комп’ютери та інше електроустаткування) досить складна, внаслідок необхідного їх демонтажу та сепарації. Одним із популярних методів переробки пластику є термомеханічна переробка. Процес виглядає наступним чином: сировину очищають, дроблять, пресують, нагрівають під тиском до розплавлення та охолоджують, отримуючи гранули («флекси»), з яких потім можна формувати нові пластикові вироби. Якість цих продуктів залежатиме від ступеня очищення вихідної сировини. Деякі види пластику (ПВП та ПЕТФ) витримують кілька циклів термомеханічної обробки, інші (полістирол) – до трьох разів. Крім термомеханічної виділяють ще хімічну технологію переробки пластику. Якщо при механічній переробці полімерні вироби повертають до первісної форми (гранули, чіпси або агломерат), то хімічна переробка має на увазі повернення матеріалу до стану до полімеризації, тобто суміші коротких молекул мономерів. Залежно від фази хімічного перетворення даний вид переробки поділяють на розкладання за допомогою хімічних агентів і газифікацію. Одна з переваг хімічної переробки полягає в можливості очистити суміш мономерів і повернути пластик до стану, з якого можна робити продукт, який не поступається первинному якості. Але поки що даним способом переробки займаються лише на рівні експериментального виробництва. Також існує перспективна, але не реалізована у промислових масштабах технологія біопереробки. Вона може бути реалізована через розкладання сміття ферментами бактерій, одноклітинних грибів, хробаків або комах. Існуючі біобактерії здатні розкладати відходи, у тому числі пластик, і їх можна використовувати як джерело енергії. Однак цей процес набагато повільніший, ніж потрібно, щоб його можна було використовувати для утилізації сміття. Також робота біологічних агентів  залежить від зовнішніх умов. Наприклад, вони справляються тільки з дрібною фракцією сміття і за інших рівних воліють пластику інші продукти. Енергоємні відходи можна використовувати відразу без будь-якої переробки як паливо для двигунів або, переробивши їх, у вигляді будь-якого іншого виду палива. Обробка відходів за допомогою використання високих температур дозволяє використовувати відходи як джерело палива як для приготування їжі та опалення приміщень, так і для забезпечення роботи котлів, за допомогою яких виробляється пар та електроенергія для турбін. Піроліз та газифікація – дві форми переробки відходів за високої температури з обмеженим доступом кисню. Ці процеси відбуваються у герметичній ємності під високим тиском. У процесі піролізу твердих відходів одержують тверді, рідкі та газоподібні речовини. При спалюванні отриманих рідких та газоподібних речовин можна виробляти енергію, а при їх переробці отримувати інші необхідні матеріали. При подальшому очищенні твердого залишку (коксу) одержують такі речовини, як активоване вугілля. Звичайну та плазмоводугову газифікацію використовують для прямої переробки органічних речовин у синтез-газ, до складу якого входять карбон (ІІ) оксид та водень. При спалюванні газу виробляють електрику та пару. У хімічні технології дедалі більше залучають рослинну сировину. Зростає виробництво біогазу із рослинних решток і відходів тваринництва і птахівництва, полімерів із деяких рослин. Хіміки не лишаються осторонь проблем, пов’язаних із забрудненням довкілля, що постійно зростає. Вони розробляють ефективні методи очищення промислових газів і рідких стоків підприємств, переробки твердих відходів. Хіміки разом з іншими спеціалістами мають зробити вагомий внесок в оздоровлення природи, зупинити негативний вплив цивілізації на неї. Людство виходить на шлях стійкого розвитку. 

Попель П. П.
Хімія (рівень стандарту) : підруч. для 10 кл. закладів загальної середньої освіти / П. П. Попель, Л. С. Крикля. − Київ: ВЦ «Академія», 2018. — § 37, с. 219.
Попель П. П.
Хімія (рівень стандарту) : підруч. для 11 кл. закладів загальної середньої освіти / П. П. Попель, Л. С. Крикля. − Київ : ВЦ «Академія», 2018. — § 35, с. 213
Попель П. П.
Хімія (рівень стандарту) : підруч. для 7 кл. закладів загальної середньої освіти / П. П. Попель, Л. С. Крикля. − Київ : ВЦ «Академія», 2020. — § 33, с. 196.
Попель П. П.
Хімія (рівень стандарту) : підруч. для 8 кл. закладів загальної середньої освіти / П. П. Попель, Л. С. Крикля. − Київ : ВЦ «Академія», 2020. — § 34,  с. 205.

6. Економічний потенціал сфери поводження з відходами
Викладач кафедри економіки та права, 
вчитель вищої категорії Бєлоусова О. В.

Зростання економіки та населення призвело до збільшення попиту на матеріальні ресурси у всьому світі. Загальносвітові показники видобутку сировини з 1990 року зросли більш ніж удвічі, і за умови збереження нинішніх тенденцій можуть знов подвоїтися до 2060 року. Ця неослабна потреба в ресурсах призвела до численних екологічних наслідків, у тому числі забруднення повітря та води, загроз для біологічної різноманітності та викидів газів, що викликають парниковий ефект, що сприяє зміні клімату. 
За даними Міжнародної групи з ресурсів, вплив видобутку та переробки ресурсів на 90 % є причиною глобальних втрат біологічної різноманітності та нестачі води та наполовину — викидів усіх газів, що викликають парниковий ефект, за винятком викидів, пов'язаних із землекористуванням. Деградація довкілля внаслідок видобутку ресурсів також пов'язана з несприятливим впливом на здоров'я. Споживання матеріальних ресурсів душу населення регіоні відбиває розбіжності у рівні життя. концептуальним підходом до скорочення споживання ресурсів є економіка замкнутого циклу. 
Економіка замкнутого циклу - одна з сучасних моделей стійкої економіки, в якій товари та матеріали мають такі властивості, що можуть повторно використовуватися, відновлюватися, утилізуватися або рекуперуватися і, таким чином, зберігатися в господарському обороті якомога довше поряд з ресурсами, з яких вони виготовлені, в якій утворення відходів, особливо небезпечних відходів, запобігає або зводиться до мінімуму, а викиди парникових газів запобігають або скорочуються». Таким чином, економіка замкнутого циклу є альтернативою лінійній моделі за принципом «зробив —використав — викинув» .
 В основу такої альтернативи покладено стійке управління природними ресурсами, замикання циклів матеріальних ресурсів та збереження природного капіталу. Зміщення у бік замкнутості циклу та більш стійкого управління природними ресурсами також створює можливості підприємництва, які можуть призвести до підвищення обсягу виробництва матеріальних благ та зміцнити економічну конкурентоспроможність, що забезпечують джерело зайнятості. 
Сьогодні в Україні на 1 мешканця щоденно припадає до 1 кг твердих побутових відходів. Зі зростанням добробуту населення кількість відходів щорічно збільшуватиметься, що вже призвело, і призводитиме до появи величезної кількості звалищ та полігонів для зберігання. Як наслідок виникла необхідність не тільки у розподілі твердих побутових відходів (ТПВ) по фракціях, але й в утилізації їх для подальшого використання що становить собою джерело доходу держави чи частково підприємців. Ринок утилізації побутових відходів у всьому світі має низку невирішених проблем. Менша частина людей безпосередньо зайнята фізичним виробництвом товарів, і ще менша частина суспільства обізнана про те, як видобуваються матеріали і як вони перетворюються на корисну продукцію, і як швидко вона опиняється на звалищах навколо великих міст. Все більша кількість вчених та експертів говорять про необхідність перегляду цієї точки зору, переоцінку ставлення до твердих побутових відходів (ТПВ) та формулювання розсудливої політики активного управління їх потоками та їх вторинним використанням. У рік на полігони та неофіційні смітники вивозять по 11 млн тонн побутових відходів. Загальна площа звалищ становить майже 5% території країни, що можна порівняти з розмірами Чернівецької області. 
В даний час проблема переробки відходів полімерних матеріалів набуває актуального значення не тільки з позицій охорони навколишнього середовища, а й пов'язана з тим, що в умовах дефіциту полімерної сировини пластмасові відходи стають потужним сировинним та енергетичним ресурсом. Водночас вирішення питань, пов'язаних із охороною навколишнього середовища, потребує значних капітальних вкладень. Вартість обробки та знищення відходів пластмас приблизно в 8 разів перевищує витрати на обробку більшості промислових та майже втричі – на знищення побутових відходів. Це пов'язано зі специфічними особливостями пластмас, які значно ускладнюють або роблять непридатними відомі методи знищення твердих відходів. Споживання полімерної продукції щороку зростає приблизно на 10%, у такій же прогресії збільшується обсяг полімерних відходів. Перспективною ділянкою є збирання вторинної сировини. Пункти збору платять невеликі суми за прийом макулатури, скла, пластикових пляшок та інше. За кілограм скла можна отримати 0,5 грн, макулатури — від 1 до 3 грн, ПЕТ-пляшок — 3 грн, поліетиленової плівки — від 3 грн, пінопласту — 5 грн, алюмінієвих банок — 15 грн. А заробляють ці підприємства на продажі зібраної вторсировини. Тонна очищених відходів зі 100% вмістом пластику на ринку Євросоюзу коштує 300-370 євро, тонна макулатури - 130-150 євро, тонна скла - 45-60 євро. В Україні ж за тонну скла можна отримати 500-600 грн, паперу — 3 тис. грн, пластикових пляшок — 8-11 тис. грн (в одній тонні міститься близько 28 тисяч 1,5-літрових пляшок).
За даними Євростат та Мінрегіону України Інфраструктурні складові поводження з відходами: захоронення на полігонах в державах ЄС  складає 26.3%, а в Україні  94,1%; термічна обробка, в тому числі  як операція із відновлення енергії в ЄС  27.4%, в Украине - 0%; переробка 46,3% в ЄС і 3.1% в Україні.
Першочерговим завданням для України має стати зменшення обсягів захоронення відходів за рахунок впровадження роздільного збирання, сортування твердих побутових відходів з подальшим поверненням в цикл виробництва ресурсно-цінних компонентів ТПВ, будівництво полігонів, що відповідають стандартам ЄС, розширення надання послуг з роздільного збирання ТПВ, сортування ресурсоцінних компонентів, а також рекультивація й закриття полігонів, що не відповідають стандартам.
Роздільне збирання ТПВ має свої переваги та недоліки.
ПРЕВАГИ
•	Потенціал для досягнення високих темпів вилучення вторинної сировини – до  80% вхідного матеріалу;
•	Висока якість вилучення вторинної сировини;
•	Створення робочих місць;
•	Може виховувати почуття «екогромадянства» та «відповідальності» за систему серед населення;
•	Значна частина операційних витрат (OPEX) може компенсуватися за рахунок доходів від продажу ресурсоцінних компонентів.
НЕДОЛІКИ
•	Значні інвестиційні витрати (CAPEX):
•	Сміттєвози;
•	Контейнери;
•	Лінії сортування відходів.
•	Потребує високого рівня участі та дисципліни з боку населення;
•	Необхідний високий рівень освіти та підвищення обізнаності населення;
Кількість ТПВ в м. Харкові в середньому складає 400 000 т на рік
Офіційних даних щодо складу ТПВ в Україні відсутні, наявні дані в численних джерелах та звітах, часто суперечливого характеру.
Відповідно до різних досліджень та джерел інформації, частка «сухих» ресурсоцінних компонентів коливається від 30 до 45%
 За даними Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (2015 р.), склад «сухих» ресурсоцінних компонентів був наступним:
- Папір та картон (17%),
- Полімери (11%),
- Метали (3%), 
- Скло (6%),
Середня ціна вторинної сировини – 150 USD/т;
Потенційний дохід від реалізації вторинної сировини – 22,2 млн USD.
Повторне використання макулатури 
- Потребує в 2 рази менше енергії, ніж для виробництва паперу;
- Зменшує використання води на 60%;
- Зменшує забруднення повітря на 74%, води на 35%;
- Економить природні ресурси:  750 кг макулатури = 30 000 зошитів = 22 дерева
.  Повторне використання скла
1 тонна переробленого скла заощаджує  650 кг піску, 186 кг соди, 200 кг вапняку.
Повторне використання пластмаси 
- 1 тонна переробленої пластмаси заощаджує 1,8 т нафти;
- Обсяги збирання пластмаси (15 від обсягів ТПВ)  - 60 000 тонн на рік;
- Обсяги заощадження нафти  - 60 000 * 1,8 = 108 000 тонн;
- Ціна нафти - $20/1 барель (159 л) або $125/1 тонна;
Потенційна економія коштів на рік - $125 * 108 000 т = $13 500 000.
  	Сфера поводження з відходами має велике соціальне значення для країни та  великий фінансовий потенціал та потенціал енерго-ефективності.

Тема: «Виробничі ресурси. Обмеженість виробничих ресурсів». 10 клас.
Економіка 10 клас. Профільний рівень: підручник для 10 кл. закл.загал.серед.освіти/ Л.П.Крупская, І.Є Тимченко, Т.І.Чорна. – Харків : Вид-во «Ранок», 2018. – 240 с.,  Стор.22-28
Економіка 11 клас. Профільний рівень: підручник для 11 кл. закл.загал.серед.освіти/ Л.П.Крупская, І.Є Тимченко, Т.І.Чорна. – Харків : Вид-во «Ранок», 2014. – 288 с.,  Стор. 163-165
Тема: «Зовнішні ефекти, та роль уряду в їх регулюванні», 11 клас
Тема: «Глобалізація: об’єктивні причини та наслідки», 11 клас
Тема: «Діяльність міжнародних організацій в забезпеченні міжнародного руху капіталу», 11 клас
Економіка 11 клас. Профільний рівень: підручник для 11 кл. закл.загал.серед.освіти/ Л.П.Крупская, І.Є Тимченко, Т.І.Чорна. – Харків : Вид-во «Ранок», 2014. – 288 с.,  Стор. 163-165, 230-234,  267-270, 

«Наша планета - наш дім»
Методичні матеріали для молодших школярів
Вчитель початкових класів Спеціалізованої економіко-правової школи,  спеціаліст вищої категорії Хвалюк І. І.; вчитель початкових класів Спеціалізованої економіко-правової школи, кандидат педагогічних наук, спеціаліст вищої категорії Шилкунова З. І.; вчитель початкових класів Спеціалізованої економіко-правової школи, спеціаліст вищої категорії Литовченко А. В.

Екскурсія учнів початкової школи на комплекс з переробки твердих побутових відходів із системою збору, утилізації полігонного газу та виробництва електричної енергії.

За даними Всесвітнього Банку щороку людство генерує два мільярди тон побутових відходів; кожен мешканець планети Земля щодня створює 750 грамів сміття; харків’янин, великий чи маленький, залишає по собі більше 2-х кілограмів сміття! А виникає питання; куди сміття зникає? І чи взагалі воно зникає кудись? Ви всі сьогодні поснідали чи пообідали, випили корисного соку з пакету, з’їли цукерку? Тістечко? Яблуко чи банан? Смачно? А куди поділися обгортка, шкірка, пакетик, що більше нам непотрібні? Це ж сміття!? І вони опиняться на смітнику! Може колись його хтось проковтне... Величезний кит, але й тоді сміття не перестане існувати. До чого тут кити ми ж не на узбережжя океану мандруємо? А ось до чого! Краще проблему сміття характеризують саме кити. Час від часу їхні тіла опиняються на березі і науковці намагаються не проґавити жодну таку нагоду дізнатися, а що ж всередині великої тварини. В череві одного такого кита кілька років тому знайшли пластикові пляшки, рибальську сітку, гору пластикових пакетів та гумові капці. Невідомо, чи саме вони стали причиною смерті великої тварини. Але зрозуміло, що жити з таким всередині їй було дуже погано. Але що там тварини! Сьогодні науковці знаходять мікроскопічні часточки пластику в кухонній солі, питній воді й повітрі навіть за багато кілометрів від великих промислових об’єктів. Проблема твердих відходів, або кажучи простою мовою, сміття, звісно, не додає здоров’я китам і людям. Вона безпосередньо пов’язана з кліматичною катастрофою, роботою практично всіх екосистем і зрештою, виглядом наших подвір’їв, вулиць та парків, у яких минає наше життя. Проблема сміттєвого забруднення планети стояла завжди. Наприклад, в середні віки в розвинених країнах Європи видавалися спеціальні закони, що  забороняли виливати на вулицю нечистоти та інші відходи життєдіяльності людини. Незважаючи на те, що в ті часи не було ніяких систем переробки сміття (крім того, не було навіть звалищ і місць організованого поховання відходів) проблема сміттєвого забруднення не стояла так гостро – по-перше, люди в той час абсолютно не замислювалися про екологію (вони навіть не знали такого слова), а по-друге, відходи того часу переважно були харчовими і порівняно швидко розкладалися в землі. Сьогодні питання стоїть так: або людство знайде шлях, як приборкати астрономічну кількість сміття, яку воно само продукує, або ми захлинемося в цьому смітті, не лише в переносному сенсі. В Україні найпоширенішим способом роботи зі сміттям є вивезення його на полігони. Це величезна територія за містом, завалена сміттям, де воно гниє та розкладається. Такі полігони є великою небезпекою для екології. Звалища і території організованих поховань відходів займають величезні площі, які можна було б з більшою користю використовувати в сільському господарстві. На жаль, рекультивувати ті землі, на яких хоча б кілька років перебувала звалище, майже неможливо, оскільки навіть за короткий період в грунті накопичуються шкідливі речовини, які перешкоджають росту рослин. Сміття розкладається під впливом бактерій та грибків. При цьому процес розкладання різних відходів має різну швидкість. Відходи їжі розкладаються швидко.
• Садові відходи – 5 років.
• Паперові, картонні, деревні, текстильні відходи повільно розкладаються − 15 років.
• скло – понад 1000 років;
• алюмінієві банки – 500 років;
• електричні батареї – 110 років;
• фольга, цегла – 100 років;
• взуття – 10 років;
• одяг – 2-3 роки;
• папір – 2 роки;
• картон – 3 місяці.
Пластмаса та гума не розкладаються взагалі.
Кінцевим продуктом розкладання є суміш газів. Головною небезпекою звалищного гамма є можливість займання. У складі даного газу є кисень і метан. Взаємодія цих речовин призводить до самозаймання. Саме тому найчастіше на звалищах починаються пожежі. Сміттєвий газ є однією з причин виникнення парникового ефекту – однією з найважливіших глобальних проблем. Згодом звалищний газ може потрапити до ґрунтових вод. Ґрунтові води у свою чергу потрапляють у водоймища, з яких згодом береться питна вода. Проте ймовірність того, що звалищний газ може утримуватись у питній воді, мінімальний, адже така вода проходить ретельну обробку. А ось шанс того, що при купанні можна отримати не тільки заряд бадьорості, а й порцію важких металів, а також інших хімічних сполук, які точно не вплинуть на організм людини, все-таки є. Особливо це стосується тих людей, які звикли купатися у водоймищах, зовсім не призначених для цього. Звалищний газ негативно впливає на ґрунт, який цілком може стати непридатним для вирощування рослин. І це справді є досить великою проблемою. Рішенням проблеми сміттєвого забруднення планети займаються уряди всіх розвинених держав світу. Незважаючи на те, що уряди багатьох країн займаються питаннями пошуку методів для боротьби зі сміттям, проблеми залишаються. У багатьох країнах працюють спеціалізовані заводи, які переробляють великий спектр відходів, зокрема, пластика та скла. Ми з вами сьогодні побуваємо саме на сміттєпереробному комплексі з утилізації ТПВ (твердих побутових відходів). Це єдине в Україні модернізоване  надсучасне підприємство з переробки відходів! Воно створено з огляду на передові європейські технології. Надягнувши на себе яскраві жилети, ви вирушаєте на полігон. Ми бачимо сміттєвози. Маса привезених за добу відходів може досягати кількох сотень тонн. Ви можете побачити яку гору сміття привозить один автомобіль. Спочатку всі сміттєвози, які приїжджають на сміттєпереробний комплекс, обов’язково зважуються. Після зважування автомобіль прямує на розвантажувальний майданчик. Тут сміття надходить на контейнер. Ми з вами викидаємо сміття в пакетах, тому на першому етапі, рухаючись стрічкою, сміття звільняють від них спеціальними ножами. Потім сміття проходить через сито. Уявіть собі величезне сито довжиною 17 метрів і вагою 36 тонн, через яке просівають сміття. Харчові відходи та дрібні фракції, обсипаються у спеціальний контейнер. Ця частина відходів, що становить 30% від загальної кількості, не підлягає сортуванню та йде на пересипання сміття на об’єкті поховання. Потім сміття надходить конвеєром, де сортується в окремі ємності пластик, папір, пластмаса, скло, тетра-пак, метал. А навіщо потрібно сортувати сміття? Тому що основна частина відходів - це вторинна сировина, яку можна ще неодноразово використовувати для виробництва нової продукції. Тому сортувати сміття дуже важливо. Крім сміттєсортувальної лінії є полігон твердих побутових відходів. Це не просто купа сміття, утрамбована екскаваторами, а складна та серйозна інженерна споруда, яка захищає від забруднень і стічні води, та атмосферу. Вся площа полігону укрита спеціальною геомембраною, яка запобігає виділенню в атмосферу полігонного газу, а потім лежить система дренажу, яка збиратиме під мембраною весь утворений газ. У тілі полігону виготовлено близько 35 свердловин, з яких також видобувається біогаз. Зверху вся ця система закрита шаром дренажного піску, потім ще півметра землі та зверху ще 30 см родючої землі.  Зелений паркан із трави та дерев на території полігону допоможе уникнути попадання шкідливих речовин в атмосферу. При цьому важливо розуміти, що полігонний газ збирають не просто так. Його спочатку очищують, а потім газові генератори переробляють його на електричну енергію. У цивілізованих країнах навчилися відновлювати території, де раніше були сміттєві полігони і навіть перетворювати їх на парки. Унікальність підприємства, на якому ми знаходимся, полягає ще в тому, що тут теж уміють творити чудеса. Землі, де раніше було сміття, скоро перетворять на гірськолижну трасу. Траса буде всесезонною: і зимова, і спеціальна пластикова траса, де зможуть займатися і влітку. Планується поставити підйомник та прокласти доріжку для екстремальних велосипедистів. Для того, щоб наше місто було чистим та затишним, необхідні зусилля всіх мешканців. У себе у дворах бачимо баки для окремих відходів. Чи сортує сміття ваша сім’я, викидаєте відповідне сміття лише у призначене для цього місце? Сподіваємося, що сьогоднішня екскурсія допоможе вам ще раз задуматися про те, що турбота про чистоту нашої планети – завдання кожного її мешканця:великого і маленького.